ПРОЕКТ
Вноситься 
Кабінетом Міністрів України
ЮА. ЯЦЕНЮК
“     ” 			2015 р.

Закон УкраЇни
Про енергетичну ефективність будівель 
______________________________
Цей Закон визначає правові та організаційні засади діяльності у сфері енергетичної ефективності будівель і спрямований на створення умов для зменшення споживання в них енергетичних ресурсів.
Розділ I 
ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ
Стаття 1. Визначення термінів
1. У цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:
1) будівля – різновид споруди, що складається з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для забезпечення життєдіяльності людей та виробництва продукції;
2) будівля з близьким до нульового споживанням енергії – будівля, в якій огороджувальні конструкції мають вищі теплотехнічні показники від встановлених мінімальних нормативних вимог та інженерне обладнання якої забезпечує побутові потреби людини та оптимальні мікрокліматичні умови для її перебування та/або проживання у приміщеннях такої будівлі за рахунок використання відновлюваних джерел енергії (включаючи обладнання, яке використовує відновлювані джерела енергії та розміщене в межах будівлі, прибудованих до неї приміщеннях та на прибудинковій території);
3) верифікація – процес перевірки сертифікатів енергетичної ефективності будівель та звітів про результати обстеження систем опалення, гарячого водопостачання, кондиціонування будівель з метою складення висновку про їх відповідність вимогам законодавства;
4) відокремлена частина будівлі – автономна конструктивна система, відокремлена деформаційно-температурним, антисейсмічним (за потреби) швом, протипожежною стіною, та має автономне інженерне забезпечення;
5) виконавець робіт (послуг) у сфері енергетичної ефективності будівель – особа, що атестована у встановленому законодавством порядку на виконання робіт (послуг) із сертифікації енергетичної ефективності будівель, що експлуатуються та закінчених будівництвом об’єктів та обстеження систем опалення, гарячого водопостачання, кондиціонування будівель;
6) енергетична ефективність будівлі – властивості будівлі, її конструктивних елементів та інженерного обладнання забезпечувати протягом очікуваного життєвого циклу будівлі побутові потреби людини та оптимальні мікрокліматичні умови для її перебування та/або проживання у приміщеннях (з урахуванням місцевих кліматичних умов), в тому числі розрахована та/або виміряна кількість енергії на одиницю опалюваної площі або об’єму будівлі, яка необхідна для задоволення попиту на споживання енергії та залежить від типового використання будівлі, що включає енергію, яка використовується для опалення, гарячого водопостачання, кондиціонування, вентиляції та освітлення;
7) клас енергетичної ефективності будівлі – визначений рівень енергетичної ефективності будівлі за інтервалом значень показників енергетичної ефективності, які встановлюються відповідно до вимог законодавства; 
8) мінімальні вимоги до енергетичної ефективності будівлі – мінімальні значення показників, що характеризують властивість будівлі, її конструктивних елементів та інженерного обладнання забезпечувати протягом очікуваного життєвого циклу будівлі побутові потреби людини та оптимальні мікрокліматичні умови для її перебування та/або проживання у приміщеннях такої будівлі, в тому числі максимальна (нормативно допустима) кількість енергії на одиницю опалюваної площі або об’єму будівлі, яка необхідна для задоволення попиту на споживання енергії при дотриманні оптимальних мікрокліматичних умов для перебування та/або проживання людини в приміщеннях такої будівлі без порушення нормативно встановлених санітарно-гігієнічних вимог до таких приміщень;
9) обстеження систем опалення, гарячого водопостачання, кондиціонування будівель – вид енергетичного аудиту (обстеження), в процесі якого здійснюється збір та аналіз інформації щодо фактичних показників енергетичної ефективності систем опалення, гарячого водопостачання, кондиціонування будівель та їх елементів (в тому числі котлів, контрольних приладів, циркуляційних насосів), оцінюється їх відповідність встановленим вимогам до енергетичної ефективності таких систем. За підсумками обстеження систем опалення, гарячого водопостачання, кондиціонування будівель складається звіт про результати такого обстеження, який повинен містити рекомендації щодо підвищення рівня енергетичної ефективності відповідних систем в економічно обґрунтований спосіб;
10) опалювана площа – площа підлоги об’єму будинку, який опалюється (та/або охолоджується) до температури повітря згідно встановлених вимог, включаючи площу всіх поверхів, якщо їх більше одного, за виключенням підвалів та частин об’єму, які не використовуються або до яких не підводиться тепло (та/або охолодження);
11) сертифікат енергетичної ефективності будівлі – документ встановленої форми, в якому встановлено клас енергетичної ефективності будівлі та рекомендації щодо його підвищення;
12) сертифікація енергетичної ефективності будівлі – вид енергетичного аудиту (обстеження), в процесі якого здійснюється збір та аналіз інформації щодо фактичних або розрахункових показників енергетичної ефективності будівлі, оцінюється їх відповідність встановленим мінімальними вимогам до енергетичної ефективності будівлі та розробляються рекомендації щодо підвищення рівня енергетичної ефективності будівлі, які враховують місцеві кліматичні умови та є технічно й економічно обґрунтованими. Результатом процесу сертифікації енергетичної ефективності будівлі є складання сертифіката енергетичної ефективності будівлі;
13) термомодернізація будівлі – комплекс робіт, спрямованих на підвищення теплотехнічних показників огороджувальних конструкцій будівлі, показників споживання енергетичних ресурсів інженерними системами та забезпечення енергетичної ефективності будівлі на рівні не нижчому за мінімальні вимоги до енергетичної ефективності будівель, що здійснюється під час реконструкції, капітального ремонту або технічного переоснащення будівлі.
2. Інші терміни вживаються у значенні, наведеному в законах України «Про енергозбереження», «Про архітектурну діяльність», «Про фінансові послуги та регулювання ринку фінансових послуг», «Про альтернативні джерела енергії», «Про житлово-комунальні послуги», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про альтернативні види палива».
Стаття 2. Сфера дії цього Закону
1. Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері енергетичної ефективності будівель з метою підвищення її рівня з урахуванням зовнішніх кліматичних та місцевих умов, а також вимог до мікроклімату приміщень у будівлях.
2. Дія цього Закону не поширюється на:
1) будівлі і приміщення виробничого призначення (в тому числі майстерні) та нежитлові сільськогосподарські будівлі;
2) об’єкти, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки відповідно до законодавства;
3) будівлі, що використовуються як місця відправлення культових потреб релігійними організаціями;
4) об’єкти культурної спадщини;
5) тимчасові споруди із терміном використання не більше двох років;
6) окремо розташовані будівлі із опалюваною площею менше 50 кв. м.
Розділ II
ДЕРЖАВНА ПОЛІТИКА У СФЕРІ ЕНЕРГЕТИЧНОЇ ЕФЕКТИВНОСТІ БУДІВЕЛЬ
Стаття 3. Основні засади державної політики у сфері енергетичної ефективності будівель
1. Державна політика у сфері енергетичної ефективності будівель базується на таких засадах:
1) забезпечення належного рівня енергетичної ефективності будівель відповідно до технічних регламентів, державних стандартів, норм і правил;
2) запровадження стимулювання до зменшення споживання енергетичних ресурсів у будівлях;
3) скорочення викидів двоокису вуглецю в атмосферу;
4) створення умов для залучення інвестицій з метою здійснення заходів із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель;
5) забезпечення термомодернізації будівель комплексно з енергогенеруючими системами та системи теплових мереж;
6) прийняття та виконання національних планів щодо збільшення кількості будівель з близьким до нульового споживанням енергії.
Стаття 4. Органи, що здійснюють управління у сфері енергетичної ефективності будівель
1. Управління у сфері енергетичної ефективності будівель здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сферах ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства у межах повноважень, визначених законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування у межах повноважень, визначених законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність», місцеві державні адміністрації у межах повноважень, визначених законом України «Про місцеві державні адміністрації», органи місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Стаття 5. Інформаційне забезпечення у сфері енергетичної ефективності будівель
1. Органи, що здійснюють управління у сфері енергетичної ефективності будівель, у межах своїх повноважень з метою популяризації діяльності із забезпечення енергетичної ефективності будівель здійснюють інформаційне забезпечення у сфері енергетичної ефективності будівель.
2. Основними заходами інформаційного забезпечення у сфері енергетичної ефективності будівель є:
1) поширення інформації про економічну доцільність здійснення заходів із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель, технічні аспекти їх здійснення, вплив енергетичної ефективності будівель на екологічний стан населених пунктів, світові тенденції та світовий досвід у сфері підвищення рівня енергетичної ефективності будівель, необхідність своєчасної оплати спожитих паливно-енергетичних ресурсів як найважливішого фактора надійності енергопостачання;
2) розроблення та розповсюдження методичних матеріалів з питань забезпечення енергетичної ефективності будівель;
3) поширення досвіду реалізації проектів у сфері енергетичної ефективності будівель в Україні та за кордоном;
4) проведення конкурсів, семінарів, засідань круглих столів з питань забезпечення енергетичної ефективності будівель;
5) популяризація механізмів державної підтримки заходів із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель; 
6) взаємодія з інститутами громадянського суспільства.

Розділ IIІ
ЕНЕРГЕТИЧНА ЕФЕКТИВНІСТЬ БУДІВЕЛЬ
Стаття 6. Визначення енергетичної ефективності будівель
1. Енергетична ефективність будівель визначається відповідно до методики, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.
2. У процесі визначення енергетичної ефективності будівель обов’язково має бути врахована інформація про:
1) місцеві кліматичні умови;
2) функціональне призначення, тип, архітектурно-планувальне та конструктивне рішення будівлі;
3) геометричні, теплотехнічні та енергетичні характеристики будівлі;
4) нормативні санітарно-гігієнічні та мікрокліматичні умови приміщень будівлі;
5) довговічність огороджувальних конструкцій під час експлуатації будівлі;
6) технічні характеристики інженерного обладнання. 
Стаття 7. Мінімальні вимоги до енергетичної ефективності будівель
1. Для забезпечення належного рівня енергетичної ефективності об’єктів будівництва застосовуються мінімальні вимоги до енергетичної ефективності будівель, що встановлюються технічними регламентами, державними стандартами, нормами і правилами.
2. Мінімальні вимоги до енергетичної ефективності будівель переглядаються один раз на п’ять років центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Розділ IV 
СЕРТИФІКАЦІЯ ЕНЕРГЕТИЧНОЇ ЕФЕКТИВНОСТІ БУДІВЕЛЬ
Стаття 8. Призначення сертифікації енергетичної ефективності будівель
1. Сертифікація енергетичної ефективності будівель (або відокремлених частин будівель) запроваджується з метою отримання інформації про фактичні та/або розрахункові показники енергетичної ефективності будівель, результати проведення оцінки їх відповідності встановленим мінімальним вимогам до енергетичної ефективності будівель, а також для розроблення рекомендацій щодо оптимального з точки зору витрат підвищення рівня енергетичної ефективності будівлі.
Стаття 9. Сертифікат енергетичної ефективності будівлі
1. Форма та порядок складання сертифіката енергетичної ефективності будівлі затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.
4. У сертифікаті енергетичної ефективності будівлі зазначаються:
1) адреса будівлі;
2) клас енергетичної ефективності будівлі;
3) відомості про тип, функціональне призначення та конструкцію будівлі, її поверховість, об’єм та загальну площу;
4) мінімальні вимоги до енергетичної ефективності будівель, що стосуються будівель такого класу;
5) фактичні (виміряні) та/або розрахункові показники енергетичної ефективності будівлі;
6) рекомендації щодо підвищення рівня енергетичної ефективності будівлі, які враховують місцеві кліматичні умови та є технічно й економічно обґрунтованими (крім об’єктів будівництва);
7) серія та номер кваліфікаційного атестату виконавця робіт (послуг), який склав сертифікат енергетичної ефективності будівлі;
8) інформація щодо спричинених викидів двоокису вуглецю.
5. Термін дії сертифіката енергетичної ефективності становить 10 років.
Сертифікат енергетичної ефективності будівлі до закінчення встановленого терміну вважається таким, що втратив чинність, у випадку проведення перепрофілювання, зміни будівельних конструкцій та інженерних мереж, що впливають на енергоспоживання будівлі, реконструкції та капітального ремонту будівлі.
Стаття 10. Сертифікація енергетичної ефективності будівель
1. Сертифікація енергетичної ефективності будівель є обов’язковою:
для об’єктів будівництва;
для будівель, які підлягають відчуженню чи набуттю інших майнових прав, опалюваною площею більше 500 квадратних метрів (за умови вимоги особи, що набуває майнові права);
для будівель (крім житлових багатоквартирних будинків) або їх відокремлених частин, у яких підлягають відчуженню чи набуттю інших майнових прав приміщення загальною опалюваною площею більше 500 квадратних метрів (за умови вимоги особи, що набуває майнові права);
для будівель, що перебувають у державній та комунальній власності, загальною опалюваною площею більше 500 квадратних метрів (за умови здійснення заходів із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель);
у разі отримання державної підтримки здійснення заходів із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель (крім випадків, коли такі заходи здійснюються фізичними особами, які не є суб’єктами господарювання).
У разі набуття майнового права на будівлі чи їх відокремлені частини, що підлягають обов’язковій сертифікації, набувачеві майнового права за його вимогою передається оригінал або засвідчена керівником підприємства, установи, організації, яка надає такий документ, копія сертифіката енергетичної ефективності будівлі.
3. Сертифікація енергетичної ефективності будівель здійснюється на замовлення та за рахунок власника (співвласників) будівлі, для багатоквартирних будинків – на замовлення та за рахунок власника (співвласників) будинку, об’єднання співвласників багатоквартирного будинку, управителя.
4. Сертифікація енергетичної ефективності будівель або їх відокремлених частин здійснюється виконавцями робіт (послуг) у сфері енергетичної ефективності будівель.
Сертифікація енергетичної ефективності об’єктів будівництва здійснюється проектувальником.
5. Порядок проведення сертифікації енергетичної ефективності будівель або їх відокремлених частин, оприлюднення сертифікатів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.
6. Для забезпечення відкритого доступу фізичних та юридичних осіб до інформації, що зазначається в сертифікатах енергетичної ефективності будівель, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-сайті місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування та/або центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.
7. З 2017 року сертифікат енергетичної ефективності (крім рекомендацій щодо підвищення рівня енергетичної ефективності) обов’язково розміщується у будівлях державної та комунальної форм власності опалюваною площею більше 500 квадратних метрів (з 1 січня 2020 року – більше 250 квадратних метрів) в доступному для ознайомлення громадськістю місці. 
8. З метою систематизації даних про енергетичну ефективність будівель та контролю за дотриманням законодавства в сфері енергетичної ефективності будівель створюється База даних сертифікатів енергетичної ефективності будівель (далі – База даних сертифікатів), яка ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу. Сертифікати енергетичної ефективності будівлі передаються в електронному вигляді для включення до Бази даних сертифікатів виконавцями робіт (послуг) у сфері енергетичної ефективності будівель протягом 10 робочих днів з моменту їх складення.
Стаття 11. Професійна атестація робіт (послуг) у сфері енергетичної ефективності будівель 
1. Виконавці робіт (послуг) у сфері енергетичної ефективності будівель проходять професійну атестацію. 
2. Професійна атестація виконавців робіт (послуг) у сфері енергетичної ефективності будівель проводиться вищими навчальними закладами. Порядок професійної атестації та перелік вищих навчальних закладів, які проводять таку атестацію, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування. 
3. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива, веде та оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті Базу даних атестованих виконавців робіт (послуг) у сфері енергетичної ефективності будівель (далі – База даних виконавців). Інформація щодо виконавців робіт (послуг) у сфері енергетичної ефективності будівель, які підлягають включенню до Бази даних виконавців, надається протягом 10 робочих днів вищими навчальними закладами, які провели їх атестацію.
Розділ V
ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЕНЕРГЕТИЧНОЇ ЕФЕКТИВНОСТІ БУДІВЕЛЬ
Стаття 12. Заходи із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель
1. Енергетична ефективність будівель може забезпечуватися шляхом:
1)	підвищення теплотехнічних показників огороджувальних конструкцій будівель;
2)	встановлення засобів обліку та регулювання споживання енергетичних ресурсів;
3)	модернізації систем опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та освітлення;
4) використання відновлюваних та/або альтернативних джерел енергії та/або видів палива; 
5) здійснення обстеження систем опалення, гарячого водопостачання, кондиціонування будівель та запровадження системи контролю звітів про результати обстеження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 
6) здійснення сертифікації та запровадження системи контролю сертифікатів енергетичної ефективності будівель, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України;
7) здійснення інших заходів із підвищення енергоефективності.
2. З метою оптимізації споживання енергії в будівлях в державних будівельних нормах встановлюються вимоги до енергетичної ефективності технічних систем будівель під час їх будівництва та реконструкції, зокрема вимоги до встановлення таких систем, оцінювання, корегування та контролю показників їх функціонування. 
Вимоги до енергетичної ефективності встановлюються для:
-	систем опалення;
-	систем постачання гарячої води;
-	систем вентиляції;
-	систем кондиціонування.
3. Обстеження систем опалення, гарячого водопостачання, кондиціонування будівель здійснюється виконавцями робіт (послуг) у сфері енергетичної ефективності будівель за рішенням та за рахунок власників (співвласників) будівель (для багатоквартирних будинків – за рішенням та за рахунок власника (співвласників) будинку, об’єднання співвласників багатоквартирного будинку, управителя). 
Стаття 13. Контроль сертифікатів енергетичної ефективності та звітів про результати обстеження систем опалення, гарячого водопостачання, кондиціонування будівель
1. Контроль сертифікатів енергетичної ефективності будівель та звітів про результати обстеження систем опалення, гарячого водопостачання, кондиціонування будівель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах ефективного використання паливно-енергетичних ресурсів, енергозбереження, відновлюваних джерел енергії та альтернативних видів палива в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
2. Контроль сертифікатів енергетичної ефективності будівель здійснюється шляхом формування статистично значущої вибірки сертифікатів та здійснення їх перевірки (верифікації). Перевірка (верифікація) сертифікатів енергетичної ефективності будівель здійснюється шляхом перевірки вхідних даних, що використовувались при складанні сертифікатів енергетичної ефективності будівель, та верифікація результатів енергетичної сертифікації будівель, включаючи рекомендації, зазначені в сертифікаті.
3. Контроль звітів про результати обстеження систем опалення,  гарячого водопостачання, кондиціонування будівель здійснюється шляхом формування статистично значущої вибірки звітів та здійснення їх перевірки (верифікації).
4. Заходи з контролю сертифікатів енергетичної ефективності будівель та звітів про результати обстеження систем опалення, гарячого водопостачання, кондиціонування будівель можуть здійснюватись за зверненням власника (співвласників) будівель, для багатоквартирних будинків – за зверненням власника (співвласників) будинку, об’єднання співвласників багатоквартирного будинку, управителя.
Стаття 14. Національні плани щодо збільшення кількості будівель з близьким до нульового споживанням енергії
1. Для поступового підвищення енергетичної ефективності будівель приймаються національні плани збільшення кількості будівель з близьким до нульового споживанням енергії, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
2. Перший національний план збільшення кількості будівель з близьким до нульового споживанням енергії приймається не пізніше 1 січня 2016 року та переглядається кожні 3 роки.
Стаття 15. Джерела фінансування заходів із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель
1. Фінансування заходів із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель здійснюється за рахунок власників (співвласників) будівель, коштів державного і місцевих бюджетів, на засадах державно-приватного партнерства та інших не заборонених законом джерел.
2. Державна підтримка заходів із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель може здійснюватися шляхом:
1) бюджетних інвестиційних асигнувань;
2) здешевлення кредитів на здійснення заходів із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель (відшкодування відсотків за кредитами та/або частини суми кредиту);
3) відшкодування частини вартості заходів із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель; 
4) пільгового кредитування;
5) надання державних та місцевих гарантій за кредитами;
6) стимулювання в тарифо- та ціноутворенні на комунальні послуги та енергоресурси;
7) здійснення державно-приватного партнерства, у тому числі енергосервісу;
8) впровадження механізмів стимулювання одержувачів соціальної допомоги до впровадження заходів із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель;
9) інших форм фінансування, передбачених законодавством.
Державна підтримка заходів із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель може здійснюватись за рахунок коштів Фонду енергоефективності, який є державною спеціалізованою фінансовою установою та діє на основі статуту, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Метою діяльності Фонду енергоефективності є фінансування заходів з підвищення енергоефективності за рахунок:
-	коштів державного бюджету;
-	коштів міжнародних фінансових організацій, донорів;
-	інвестицій, в тому числі кредитів іноземних та вітчизняних юридичних і фізичних осіб;
-	коштів, що надійшли від скорочення видатків Державного бюджету України внаслідок економії енергоносіїв за результатами впровадження енергоефективних заходів, які отримали державну підтримку, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
-	частини рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України;
-	благодійних внесків юридичних і фізичних осіб;
-	надходжень від власної діяльності;
-	інших надходжень, не заборонених законодавством.
3. Державна підтримка здійснення заходів із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель надається відповідно до законодавства та виключно за умов:
1) наявності сертифіката енергетичної ефективності будівлі;
2) підвищення показників енергетичної ефективності будівель до більш високого класу енергетичної ефективності, але не нижче класу енергетичної ефективності С (підвищення показників енергетичної ефективності будівель державної та комунальної форми власності до класу енергетичної ефективності С може здійснюватись поетапно).
4. Умови державної підтримки здійснення заходів із забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель, зазначені в частині 3 цієї статті, не поширюються на випадки, коли такі заходи здійснюються фізичними особами, які не є суб’єктами господарювання.
5. Пріоритетними напрямами надання державної підтримки здійснення заходів забезпечення (підвищення рівня) енергетичної ефективності будівель є:
1) здійснення термомодернізації будівель;
2) встановлення:
- систем теплопостачання за умови виробництва теплової енергії повністю або частково з відновлюваних джерел;
- теплових насосів;
- когенераційних установок.
Стаття 16. Відповідальність за порушення законодавства у сфері енергетичної ефективності будівель
1. Особи, винні в порушенні вимог нормативів, норм, стандартів, правил та законодавства у сфері енергетичної ефективності будівель та містобудівної діяльності, несуть відповідальність відповідно до закону. 
Розділ VI
ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ
1. Цей Закон, окрім частини 3 статті 15, набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування.
2. Частина 3 статті 15 набирає чинності з 1 січня 2017 року.
3. У Кодексі України про адміністративні правопорушення (Відомості Верховної Ради УРСР, 1984 р., додаток до № 51, ст. 1122):
1) статті 98, 101, 1011 , 102, 103, 188-14 виключити;
2) доповнити статтею 1722 такого змісту:
“Стаття 1722. Порушення вимог законодавства у сфері сертифікації енергетичної ефективності будівель
Відсутність сертифікату енергетичної ефективності будівлі, якщо його наявність є обов’язковою згідно із законодавством, не розміщення в доступному для ознайомлення громадськістю місці сертифікату енергетичної ефективності у випадках та порядку, встановлених законодавством,
тягне за собою накладення штрафу на громадян в розмірі від десяти до п’ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб в розмірі від п’ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
3) частини першу та другу статті 218 після цифри “159” доповнити цифрами “1722”;
4) частину першу статті 219 після цифри “159” доповнити цифрами “1722”;
5) у частині першій статті 221:
слова “статтями 98, 101-103,”, “188-14” виключити;
після цифри “171-2” доповнити цифрами “1722”;
6) у частині першій статті 255:
у пункті 1 слова та цифри “центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері енергозбереження (статті 98, 101-103, 18814)” виключити;
 пункт 2-1 викласти в такій редакції:
“2-1) посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами селищних, міських рад або місцевими державними адміністраціями (частини третя - п'ята статті 96-1, стаття 1722)”;
7) у частині 2 статті 277 слова “, статтями 101-103 цього Кодексу - у семиденний строк” виключити.
4. Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону:
прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону;
привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;
забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом, а також прийняття актів, необхідних для реалізації цього Закону.